Mellem den storslåede Mississippis bredder, Vandenes Fader...
hvor mange ting er der ikke sket. Er der for eksempel...
nogen af jer, der har set en bryllupskjole flyde ned ad floden?
Her kan I mærkeligt nok se en.
Hvordan, spørger I nok jer selv, havner en bryllupskjole på Mississippi-floden?
Det er, hvad disse fiskere undrer sig over i dette øjeblik.
Ja, det er en tom bryllupskjole, og bruden er væk.
Og sådan startede legenden om grevinden af New Orleans...
som forsvandt for et århundrede siden.
Præcis et århundrede siden på lørdag...
på hendes bryllupsdag.
Hvor er Charles?
Hvorfor vil en pige, der har alt at leve for, gøre dette?
På sin bryllupsdag.
Disse mennesker fandt aldrig ud af, hvad der skete, men det gør du.
Før vi åbner døren, får du en lille hemmelighed.
Grevinden, vi talte om, er ikke en rigtig grevinde.
Åbn døren, tak. Vi kommer for sent til operaen.
Tak.
Forestillingen er allerede begyndt, men bare rolig...
vi kommer tids nok til starten på vores historie...
og vi håber, du vil nyde den. Godaften.
Åh gud, hvad sker der?
En eller anden er besvimet.
Åh, hr.
Vær nu søde alle sammen. Gør plads. Giv hende lidt luft.
Har De det bedre?
- Det er jeg ked af. - Jamen, det var en fornøjelse.
Der var din frue, der besvimede.
Ja, det ved jeg.
Så vil jeg lade Dem være i fred.
Tak.
- Vil De have dette om Dem? - Nej, tak.
Han er bag Dem.
- Kigger han på mig? - Kan De ikke mærke det?
Er De bange for mørke?
De er da ikke så mørk.
Hvad synes Deres frue om New Orleans indtil videre?
Den er fin af en lille by at være.
En lille by? New Orleans?
Jamen, efter Paris, London og Wien...
er der ikke meget by over den.
Jamen dog.
Hun er den smukkeste dame i New Orleans.
- Tak. - Efter Dem.
Kom nu, det må være muligt at møde grevinden.
- Hvor handler hun ind? - I Paris.
- Hvor går hun tur? - I gårdhaven.
Hun må da forlade huset ind imellem.
Kun for at køre en tur i parken.
En køretur.
Hvor har du fået dem fra...
i dagtimerne?
- Jeg blev bestukket. - Bestukket?
De vil blive fornærmet af en mand i dag, hvis De står ud af sengen.
Bankmanden? Hvor? Hvordan?
Når De kører en tur i parken, vil en stor mand starte et skænderi.
Og hr. Giraud, som er bankmandens navn...
- vil komme... - Og give ham en god omgang...
hvorefter jeg kaster armene om halsen på ham.
Et gammelt trick.
Sådan kan De ikke tale til en dame.
- Vil De gøre noget ved det? - Nej.
"Vil De gøre noget ved det?" Nej!
Vil De gøre noget ved det?
Ja.
Sådan kan De ikke tale til en dame.
Vil De gerne gøre noget ved det, hr?
Pas på! Stop!
Stop vognen! Kusk, kan De ikke høre mig?
Så, så.
Undskyld. Det tager kun et øjeblik. Bliv der, mens jeg ordner det her.
Aben er medlem af familien.
Sådan, Jacques. Fint.
Vær ikke bange. Du er ikke kommet til skade.
Ikke græde. Tag fat i min hånd.
Fint, Jacques. Vil du køre en tur i parken, hva'?
Hvorfor stoppede du, Samuel?
- Kør videre. - Vent lidt.
Han er ikke kommet fri endnu. Hører De ikke? Stands hestene!
Stands!
De er en heldig dame.
De aner ikke, hvor heldig De er.
Min abe burde ikke have løbet ud på vejen, men på den anden side...
når nogen beder Dem standse...
kan De ikke have så travlt, at De ikke kan finde ud af, hvad der er galt.
Kan De høre mig bag den paraply?
- Kør videre, Samuel. - Er De forrykt?
Hvis vognen flytter sig, får I jer begge en overraskelse.
En, to, tre.
- Jeg forstår det ikke, madame. - Forstår du det ikke?
Vil De gøre noget ved hende?
- Vil De gøre noget ved "det"? - Javel.
Pas på. Der kommer nogen.
Det er den. Stands hestene.
Stop!
Madame, endnu et overfald.
En af dem greb mig om halsen, sådan.
En anden greb hestene om halsen, sådan.
To andre banditter holdt en pistol mod mit hoved.
Så sneg en anden bandit sig op og trak sin kniv.
Det er så fem banditter.
Jeg troede, du sagde, der kun var fire?
Vent på mig.
Clementine.
Jeg tager til New York. Jeg kan ikke få penge ud af nogen mænd i denne by.
Jeg hørte, madame blev overfaldet under en køretur...
og jeg kom forbi for at hjælpe.
- Men jeg kommer åbenbart ubelejligt. - Øjeblik.
- Han er nedenunder. - Hvad?
Hr. Giraud. Han hørte det hele.
Gå ned og fortæl ham, jeg ikke er hjemme. Nej, det går ikke.
Hvem kan vi sige, der er heroppe?
Hr.
- Madame kommer ned nu. - Jamen...
Madame beder Dem gå ind i stuen og slappe af.
Jamen...
Når en dag starter forkert, kan alt ske.
Først vælter den gamle mand vognen, og nu denne forfærdelige person.
Clementine, jeg går nu.
Hvis grevinden ikke vil se mig, vil jeg ikke se hende. Sig det til hende.
Madame er for blød om hjertet.
Problemer i familien?
Ja.
Hvem er hun?
Det kan jeg ikke sige Dem.
Og farvel!
En enlig kvinde er hjælpeløs.
Jeg vil ikke lade overfaldsmanden gå ustraffet.
Men jeg ved ikke, hvordan han ser ud.
- Jeg så kun hans fødder. - Hans fødder?
Det er nok.
Se nu godt efter.
- Er det dem der? - Nej.
Jamen, så udelukker det ham. Hver aften udelukker vi en person.
Der er 100.000 mænd i New Orleans med fødder.
- Så du det? - Det kan jeg også gøre.
Det er et trick. Han putter det klistrede stads på rebet.
Nej. Det klistrede stads er på hans sko.
Jeg kender tricket. Man skal bare holde ørerne lige.
Hold øje med mine ører.
- Må jeg? - Ja, selvfølgelig.
Bare rolig, kammerat.
Jeg er bekymret. Han har drukket lidt.
Hvad har det med hans ører at gøre?
Det er aben! Der er fødderne!
Jeg mener, der er manden.
Bare rolig. Jeg falder ikke ned på dig.
Jeg er sikker på, det er ham.
Hids Dem nu ikke op.
Jeg tager mig af vores ven.
Undskyld. Jeg troede, jeg ville ramme pælen.
Undskyld.
Jeg påskønner ikke folk, der vælter vogne i parken.
Mine sekundanter venter på Deres i morgen.
Hvorfor i morgen? Mine sekundanter er her.
De må vælge Deres våben.
- Må jeg vælge? - Ja, De må.
Hvem var damen i vognen?
Den tynde der?
De har fornærmet grevinden!
Jamen dog, ser man det?
Hvilket våben vælger De?
Våben? Nå, ja.
Må jeg låne det?
Tak.
Dette er en usædvanlig form for duel.
Den stammer fra Trinidad. Det sydlige Trinidad.
Undskyld mig. Tak.
Den hedder Rulli Bah Suba, som betyder "Hold mund."
Reglerne er simple. Selv et barn kan finde ud af dem.
Vil De sætte Dem ned?
Det vigtige i duellen er lommetørklædet.
Andrew!
Den er Deres. Så tager vi fat i hver sin ende af lommetørklædet.
De tager fat i den anden ende...
og sætter den mellem tænderne.
Sådan.
Det vigtige er at huske ikke at give slip på lommetørklædet.
Kan De huske på det?
Så skal De holde kniven sådan her.
Så tælles der til tre...
og så kan De trække kniven ud af bordet og angribe.
Den, der først slipper lommetørklædet, har tabt.
Derfor hedder det "Hold mund".
Hvem tæller til tre?
En eller anden.
- Jeg tæller. - Jeg tæller.
Jeg tæller.
En.
- Så siger jeg to. - Nej, lad mig.
Du sagde en, nu vil jeg sige to.
Okay. Du siger to, så siger jeg tre.
Nej. Vi siger tre sammen.
To.
Og så sammen.
Stop.
Det er slet ikke den rigtige mand.
Jeg har taget frygteligt fejl.
Virkelig?
Jeg ved slet ikke, hvad jeg skal sige.
Kan De tilgive mig og modtage en undskyldning?
Og jeg undskylder. Jeg kunne ikke tilgive mig selv, hvis jeg havde skadet Dem.
Jeg forstår slet ikke, hvordan jeg kunne tro, De var ham.
Han var meget lavere...
og blond.
Vil De ikke sidde ned sammen med os, hr...
- Latour. Robert Latour. - Hr. Latour.
Jeg vil gerne udbringe en skål.
For den smukkeste kvinde, der nogensinde har besøgt New Orleans.
Gid De må blive her for altid.
Jeg er ked af, det ikke var ham.
Så fik jeg ikke mulighed for at kæmpe for Dem.
Det er jeg glad for.
De kunne være kommet til skade...
og det ønsker jeg ikke.
De ved, den korte, blonde fyr fra parken?
Jeg kender ham udmærket.
Han er charmerende og en gentleman.
Jeg vil altid stå i gæld til ham.
Se, hvem der kommer her.
- Det kan da ikke være Don Juan. - Nej, ham ved jeg godt hvor er.
- Det må være et syn. - Det ligner ham.
Cook, jeg glemte at fortælle dig...
at du ikke skal lave morgenmad til kaptajnen i morgen.
En dame laver den med sine egne små hænder.
Alle nedenunder!
I skal alle sammen op ved daggry for at søge efter last.
Hvad tror I, jeg driver her, et plejehjem?
Det hørte jeg godt.
Flere blomster.
- En besked? - Nej, madame.
De har pyntet Dem til ingen nytte.
Hr. Giraud kommer ikke i dag.
Hvordan ved du det?
William sagde, han er ramt af gigt.
Gigt?
Sikken kedelig by.
Mændene i Paris har ikke gigt.
Jeg vil gerne tilbage dertil.
Det vil De sikkert gerne, men De har ingen billet til båden.
Åh, penge.
Der er andre ting i verden end penge.
Jacques, kom tilbage.
Jacques, hvad laver du?
Jacques, kom tilbage.
Undskyld. Min abe hoppede ind af vinduet.
Jeg kom bare forbi.
Det er jeg meget ked af.
Bare tag ham op. Han bider ikke.
Jeg kan ikke fange aben...
og jeg er bange for den.
Jeg tror, De selv må fange den.
Jeg kommer ind.
Jeg håber ikke, han skræmte Dem.
En smule.
Jeg luftede ham bare. Der er ikke så meget plads på båden.
- Har De en båd? - Ja.
Vandet må være smukt i disse måneskinsnætter.
Ja, det er det.
Jeg har aldrig set det.
- Vil De gerne se det? - Åh ja, det vil jeg gerne.
- I aften. De vil sikkert synes om det. - Det er jeg sikker på.
Måske kunne vi spise sammen.
- Jeg ved, vi får fuldmåne. - Det er meget vigtigt.
- Dette er den bedste tid på året. - Er det?
- Jeg kan næsten ikke vente. - Bare til i aften.
$110, $120...
$130, $140, $150.
$150.
De må forstå, at båden ikke må forlade kajen...
- før lånet er betalt tilbage. - Naturligvis.
- Farvel. - Farvel.
- Er det alt, I har nået? - Jamen, jeg...
Båden ligner en svinesti.
- Skal hun tro, vi lever sådan? - Gør vi da ikke det?
- Fortsæt med rengøringen. - Javel, hr. Kaptajn.
Vend dem.
Se de negle. Der er nok jord til at dyrke en rosenbusk.
- Grav det ud. - Javel.
Opfør dig ordentligt.
- Madame, jeg er imod det. - Er du imod det?
Ja, det er jeg.
Hvorfor går De ikke en tur i parken og glemmer alt om ham?
- Hvorfor glemmer du ikke alt om William? - Det er ikke det samme.
Alle kvinder har brug for lidt William.
- Hvem er det? - Hvem end det er, er jeg ikke hjemme.
Er madame hjemme?
Ja. Det er hun. Kom indenfor.
Madame er i stuen.
Hr. Giraud.
- Sikke en glædelig overraskelse. - Det tænkte jeg nok.
Du kan gå nu, Clementine.
Vi ses senere.
Ja, madame.
Hvad er der sket?
En meget urolig hest og jeg sloges for at få vores vilje.
Han er nu blevet rolig igen.
De er så dominerende.
Det håber jeg, min kære.
Alle mænd i min familie har været impulsive.
Jeg selv ville aldrig have vovet at formode noget så tidligt...
men min tante opfordrede mig til det, idet hun kender mine sande følelser.
Hun understregede, at der er få familier i den nye verden...
der er egnede til at indgå alliance med, og hun har ret.
- Mener De ægteskab? - Madame, De må tilgive mig...
denne uopdragne hast.
Men min tante opfordrede mig til at sige det straks.
Kvinderne i min familie er også meget impulsive.
Mit svar til Dem er...
ja.
Skæbnen lod mig blive hjemme i aften.
Jeg ved nu, at jeg ventede på Dem.
De er for god til mig.
- Nej, jeg er ikke. - Åh jo, De er.
Nej, jeg er ikke.
En af jer skal hele tiden være i kahytten.
Hvis du bærer suppetallerkener ud...
venter du, indtil han kommer tilbage med kyllingen.
For hun er en dame.
Man må aldrig gøre en dame forlegen ved at lade hende alene med en gentleman.
Her kommer vognen.
- Godaften, hr. Latour. - Godaften.
- Madame er ikke med. - Hvor er hun?
Madame beklager, at hun ikke kunne komme.
- Hvorfor ikke? - Hun har det ikke så godt.
Hun beklager sig ikke.
Tror du, hun får det bedre senere?
Lkke i aften. Og jeg tror ikke, hun får det bedre i morgen.
Heller ikke i overmorgen.
Stakkels madame, hun er meget tapper.
Hr. Latour, De ligner en sand gentleman.
- Kan du lide det? - Ja.
Godaften.
Ærgerligt.
- Hun er syg, men hun klager ikke. - Gør hun ikke?
- Måske skulle hun se en læge. - Ja, det burde hun.
Hun kender sikkert ikke en læge her.
Nej, det gør hun nok ikke.
Helt alene i det hus uden en mand. Hvor frygteligt.
Ja, det er frygteligt.
Spiller hun ikke vidunderligt, tante?
- Åh, jo. Synes du ikke, kære? - Vidunderligt.
Min hustru spiller harpe. Professionel jalousi.
Sludder, vi kan spille duetter sammen.
Sikke skønne aftener vi har i vente.
Charmerende!
- Hvordan er De kommet her? - Jeg tænkte, hun havde brug for mig.
- Hun har det nok bedre. - Jeg vil gerne se hende.
Nej, bliv her. Jeg siger, De er kommet.
Han fulgte efter mig. Han er lige udenfor. Han hørte musikken og sådan.
Jeg vidste, noget lignende ville ske.
Ikke så hurtig.
Hvordan kan De nogensinde tilgive mig?
Jeg fik det bedre, så snart min tjenestepige gik.
Jeg prøvede endda at kalde på hende...
men så kom familien uventet forbi.
- De ved, hvordan familier er. - Naturligvis.
Jeg vidste, De ville forstå.
De er en af de mest forstående mænd, jeg har mødt.
Det er da ingenting.
- Jeg håber ikke, De fik problemer. - Nej. Ingen problemer.
Jeg forberedte et let måltid, men det kan jeg selv spise.
Det er jeg glad for.
Hvad betyder et par kyllinger?
Nu har jeg det meget bedre.
Godnat.
Jeg vidste ikke, De var i familie med Giraud.
Det kræver mere at være en gentleman end et par stramme bukser.
Når en dame siger, hun er syg...
så er hun syg.
Og en gentleman går ikke rundt og kigger ind af vinduerne.
Og et gratis råd mere...
bliv ved med at være sømand, sømand.
Det klæder Dem bedre.
Kjoler - Mlle. GERMAINE
HATTE - Mlle. Suzanne - 224 Canal
- Hvor skal jeg lægge dem? - Hvor som helst.
Deres hat.
- Clementine. - Okay. Giv den til mig.
- Jeg giver den til madame. - Nej. Jeg skal selv overrække den.
Denne vej.
Kan De se, hvordan den falder? Hvordan den sidder?
- Må jeg være ærlig? - Ja.
Denne kåbe er med vilje afslørende.
Gå rundt igen.
Han har noget.
Fra hr. Giraud.
To dage til brylluppet, og så er du min.
- Du gør mig forlegen. - Du bliver let forlegen.
Jeg gør så mange mærkelige ting.
Jeg har aldrig taget imod gaver fra en mand før.
Bare rolig, kære. Det vænner du dig til.
Her er hun. Spørg hende.
- De må synge for os. - Vi kan ikke vente.
- Åh, nej da. - Vi accepterer ikke et nej.
- Charles. - Jeg beordrer dig at synge, min kære.
- Jeg sørger for det. - Han er så dominerende.
- Hun vil synge. - Åh, hvor dejligt.
- Claire vil synge. - Åh, det er skønt, Charles.
Ja, er det ikke?
Hvordan en voksen mand kan opføre sig så tåbeligt er mig en gåde.
Det er det ikke for mig.
Du er sikkert tiltrukket af den type.
Hun vinder ved nærmere bekendtskab. Gid det var mig.
Du burde tage afstand fra størrelsen på denne reception.
Jeg er lige så oprørt som du.
Jeg regnede ikke med, at din affældige bror ville gifte sig.
Giftede du dig med mig for pengenes skyld?
Både ja og nej.
Hvad mener du med, ja og nej?
Jeg mener, ja.
- Men vil De ikke savne Europa? - Hun kan rejse udenlands hvert år.
Nej, det er en anden verden.
Jeg tager aldrig tilbage.
Farvel, Europa.
Jeg venter på Dem her. Skynd Dem.
Kom nu med ind. Der er mænd her, De ville kunne lide.
Hør her. Jeg har været fire uger på et skib.
Jeg kan ikke lide mænd. Selv ikke Dem.
Jamen, der er også kvinder.
Med mænd.
Jeg hilser lige på en ven, og så går vi igen.
Fint.
Undskyld mig et øjeblik.
Jeg kan ikke tro mine øjne! Sig, det ikke er en drøm.
Knib mig et sted. Hvor som helst. Ellers kniber jeg Dem.
Jeg hedder Zolotov. Husker De mig ikke fra Skt. Petersborg?
Hvad laver De her?
- Jeg skal synge. - Er De sangerinde nu?
Undskyld mig.
Har du det ikke godt?
Jo. Jeg har det fint.
Du er bare nervøs. Det skal du ikke være.
Vi elsker dig alle sammen.
- Så kan vi gå igen. - Nej. Nu bliver vi.
Jeg har mødt en pige, som jeg kendte i Skt. Petersborg.
Jeg kendte hende ikke rigtig, men jeg har hørt om hende.
Sikken pige!
Sikke historier! Hun siger, hun er sangerinde nu.
Sød er majs rødmen
Når kærlighed er en spirende rose
Når blikkende er generte hvor romancen danser
Lystigt omkring
Sød er majs rødmen
Så vær glad og fro
Lad forårets glæde tage over
For forår er kærlighed
Og forårets hjerte er maj
Bleg er majs rødmen
Når kærlighedens hjerte er køligt
Og stille er strømmen som dansede til lyden af
Jeg er din, for evigt din
Bleg er majs rødmen
Så vær glad og fro
Lad forårets glæde tage over
For forår er kærlighed
Og forårets hjerte er maj
Sød er majs rødmen
Når to forelskede hjerter mødes
Og velsignet er dem der vælger at dele
Kærlighed for evigt, for altid
Sød er majs rødmen
Så vær glad og fro
Lad forårets glæde tage over
For forår er kærlighed
Og forårets hjerte er maj
Hurtigt, vi må gå.
Vil De venligst gentage, hvad De sagde om min forlovede?
- Jeg vidste ikke, hun var Deres forlovede. - Mine sekundanter kontakter Dem i morgen.
Jamen, det er ikke nødvendigt.
Det var en frygtelig fejltagelse. Pigen, mener jeg, hun ligner hende bare.
Og jeg ser heller ikke så godt.
Jeg bærer normalt tykke briller.
Og det er også ret mørkt i det andet rum.
Hvornår vil det passe Dem, at mine sekundanter kommer?
Når som helst. Men jeg talte faktisk ikke om Deres forlovede, tro mig!
Der var en pige i Skt. Petersborg, og hun besvimede altid.
- Besvimede? - Ja.
Nu skal jeg ikke opholde Dem længere.
Det må jeg fortælle Dem om det en dag. Nu må jeg gå.
Dejlig fest, og jeg håber, I bliver lykkelige. Farvel.
Hvad er der galt?
Hun besvimede.
- De skulle ikke have besvimet. - Jeg kunne ikke finde på andet.
- Hvad tid kommer han i morgen? - Klokken to.
Vi er ruineret. Det er slut.
Vi bliver sat på gaden.
- Jeg vidste, det var for godt til at vare ved. - Stille, lad mig tænke.
Lad mig tænke mig om.
Det nytter ikke. Vi er ruineret.
De kan ikke narre ham som før...
og opfinde et medlem af familien og skyde skylden på hende.
Charles, stå fast. Husk familien.
- Jeg er ikke et barn. - Glem ikke halskæden.
Vær ikke nervøs.
Farvel.
Er du bange for at komme ud og sige farvel?
Og tæl sølvtøjet, jeg har stjålet noget af det.
Vær ikke så hurtig med at lukke døren, ellers brækker jeg din arm.
Kom indenfor.
Det lader til, hr. Giraud, at De støder ind i den pige hver gang.
Ja.
Jeg siger til madame, at De er her.
Javist.
Aldrig har man set så overrasket en person. Han er lamslået.
- Er det i orden? - Fint.
- Godeftermiddag, Charles. - Godeftermiddag.
- Vil du ikke sidde ned? - Tak.
- Har du det ikke godt? - Jeg har det fint.
Den pige, jeg lige så, er hun din tvillingesøster?
Undskyld mig?
Ja, undskyld, men hvem er hun?
Hun hører på en måde til familien.
En af mine onkler, inden han blev gift...
- forstår du? - Jeg forstår, ja.
Hvorfor er hun her?
Jeg tænkte, at hvis jeg fik hende til den nye verden, kunne hun få et bedre liv.
- Hun var meget slem i udlandet. - Det er interessant.
Gid hun var blevet, hvor hun var.
Jeg vil gerne spørge dig om noget.
Gid hun var blevet i Skt. Petersborg.
Har du nogensinde været... Skt. Petersborg?
- Hvad er der, Charles? - Har hun været i Skt. Petersborg?
- Ja. Hvorfor? - Har du været der?
Nej, da. Det er for koldt.
Og jeg kan ikke lide russere.
Claire, det er meget vigtigt.
- Hvad, Charles? - Den pige, der lige gik herfra.
- Ja? - Jeg vil gerne møde hende.
Det bliver svært.
- Men jeg må se hende. Det må jeg. - Hvorfor?
Stil ikke nogen spørgsmål, men stol blot på mig...
vores lykke afhænger af det.
Afhænger vores lykke af den pige? Det forstår jeg ikke.
Ikke præcis, men ser du, min familie skal overbevises.
Forstår du... Jeg kan ikke forklare det.
Min kære, vi må finde den pige, og du må hjælpe mig.
Jeg ved ikke, hvad du tænker på.
Men jeg tillader ikke, at du ser mig med den pige.
Jeg må være ærlig, Claire.
Vi kan ikke gifte os, før jeg finder den pige.
Så kan vi ikke gifte os.
- Farvel. - Nuvel. Så finder jeg hende selv!
Jeg vil lede overalt.
Vende hver en sten i New Orleans. Farvel.
Der er hr. Girauds svoger. Ikke godt.
Et fyldt sted, hvor de ikke kan se mig så godt.
Hvor?
Ja, men vent og hør, hvordan det hele vil lyde for tante.
Kom.
Vent.
- Må jeg sige noget? - Ja, værsgo.
- Jeg ved, hvor I kan finde pigen. - Hvor?
Næsten hver aften er hun på Oyster Bed.
Det er en café.
Så tager vi derhen. Du og din mistanke bliver gjort til grin.
Kør, Turner.
Jeg beder Dem. Sig ikke noget til madame.
- Værsgo. - Tak.
- Goddag. - Goddag.
- Hvor kan jeg finde Deres russiske ven? - Charles, det nytter ikke.
- Han vil ikke deltage i en duel. - Det drejer sig ikke om det.
Han fortalte mig i går, at dueller er imod hans religion.
Og han er også ansat som diplomat for zaren.
- Han må ikke blive slået ihjel. - Er det også forbudt at gå på café?
Ja, helt forbudt. En café? Hvad er der på en café?
Han skal udpege en af sine gamle venner. Kom.
Men han sagde, han havde travlt med diplomatiske forretninger.
Så De sælger undertøj i Skt. Petersborg?
Og Deres firma lader Dem give gratis prøver ud?
- Hvornår får vi vores? - Jeg tænkte, at det ville passe i aften.
- Giver De mange prøver væk? - Ikke i de sidste fire uger.
- Er De ledig i aften? - Ja, han er ledig.
Ja, De er ledig. Vi skal til Oyster Bed café.
- Denne vej. - Mine herrer, skam Dem!
- Hvad skal det være? - Har I cognac?
- Fire cognac? - Vent lidt, hvad slags er det?
- Hvem laver den? - Hvem, der laver den? Det gør vi.
- Tjener, hvor meget? - 10 cent.
- Er De blevet brændt af? - Det ser sådan ud.
- Jeg er færdig klokken to. - Jeg skal tænke over det.
Jeg har frakke på.
Det var ikke mig.
Lily, kan De ikke huske mig?
Skt. Petersborg.
- Kan vi mødes senere i aften? - Jeg kommer måske tilbage.
Jeg har en aftale, men...
Undskyld, jeg slog Dem.
De har sikkert fortjent det for noget andet.
Hvad siger De så?
De ligner hinanden, men jeg forstår ikke, hvordan De kunne forveksle dem.
- En stødte ind i mig. - Undskyld mig.
- Du er ny her. - Det var på tide.
- Se, hvad jeg har her. - Slip mig, drenge.
Vil du ikke i gang?
Jo, du vil. Stil jer i kø.
Hvordan var det?
- Du er en steg. - Jeg må gå nu.
- En steg, ja. - Jeg er ikke blevet kysset.
Lad mig gå.
De andre fyre spilder din tid, søster.
Slip mig. Slip mig...
Du skræmte den lille due.
Du burde skamme dig.
- Jeg har fået nok. - Slip mig. Det gør ondt.
Forsvind herfra, og kom ikke tilbage.
Jeg kender Dem ikke.
Men jeg kender Dem. De er en umoralsk, utaknemmelig pige...
der har udnyttet grevinden længe nok.
Er det Dem, hun skal giftes med? Jeg har ikke fået nogen bryllupsinvitation.
Hold mund. Sig ikke mere!
Så er det nok, hr. Giraud. Jeg tager mig af hende.
Fin familie. Det er jo skønt.
- Tag en drink. - En anden gang. Jeg må gå.
Vent nu lidt.
Er De hendes tvillingesøster?
Nej, vi er kusiner.
Skal hun giftes med ham?
I morgen.
Jeg ønsker hende held og lykke.
Er De forelsket i hende?
Jeg slog min bedste ven i forgårs.
Jeg har været fuld i en hel uge.
Jeg mister min båd, fordi jeg ikke arbejder.
Der må være noget.
De er ikke forelsket.
De er bare betaget af en dame.
De har ret. Jeg er bare betaget af en dame.
Det har jeg nok sagt 10.000 gange nu.
Så jeg burde være overbevist, ikke?
Er De da ikke det?
Jo, jeg er. Kan De ikke høre det?
Hvis jeg var Dem, ville jeg glemme hende.
Hvem? Jeg ved ikke engang, hvem De taler om.
Jeg taler om en...
- der ikke er god nok til Dem. - Skrid.
Gå Deres vej. Gå hjem!
Hør...
sig ikke til hende, hvad jeg har sagt. Ikke et ord. Forstået?
Jeg siger ingenting. Hun ser mig ikke igen.
Farvel.
Du kan drikke senere.
Du og jeg skal tale lidt forretninger først. Kom.
- Kan vi ikke gøre det her? - Nej, vi må skynde os.
De 150 dollars, du lånte fra vores bank, min ven, har du dem?
Nej, men jeg leder efter last.
Det er lidt sent, ikke? Fristen var to dage siden.
To dage siden?
Juridisk set kan vi sælge din båd.
Kan De ikke give mig nogle dage til at finde en last?
Få den pige ud af New Orleans, så annullerer vi gælden.
- Kidnapning? - Hun vil sikkert være glad for at komme væk.
- Sådan en pige. Hvorfor ikke? - Ikke på min båd.
Din båd? Hvor længe? Vær nu ikke dum.
Kom nu, ellers slipper hun væk.
Jeg giver Dem $300, hvis De kan vente en måned.
- Tal ikke så højt. - Det er dobbelt så mange penge.
Nej. Jeg er ikke interesseret.
Enten mister du din båd, ellers tager du pigen med og...
Sagde hun, hun ville tage hjem til sin kusine?
Hun sagde, hun aldrig skulle se hende igen.
Der er noget mystisk ved hende. Kom.
Hvis hun ventede hende, ville der være lys.
Der er lys.
Man ved aldrig, hvad sådan en pige er ude på.
Jeg vil se, hvad der foregår. Hjælp mig op.
Hold denne. Hjælp mig op.
Forsigtig.
Lyset blev slukket.
- Det er tændt derovre. - Tak.
Ikke så højt. Kravl langs rankerne.
De kan ikke holde mig. Det kan du gøre.
Kom nu, din idiot, inden der sker noget.
Stille.
Hvad sker der?
- Pigen fra caféen er her. - Og grevinden?
Jeg kan ikke se hende.
Tal højere, din idiot. Er grevinden der?
- Svar mig. Er hun der? - Ja, hun er der.
De er der begge.
- Er de tæt på hinanden? - Meget tæt.
Ser det ud til, at det bliver voldeligt?
Det tror jeg ikke.
- Tror du, hun slår hende? - Næppe.
Det er din skyld, dit kvaj.
Havde du kidnappet hende på vejen, var det ikke sket.
Tager du pigen med i aften eller ej?
- I aften? - Ja.
Jeg har vist ikke noget valg.
- Jeg skal nok gøre det. - Det var bedre.
- Hvorfor smiler du? - Jeg smiler ikke.
Er min forlovede klædt på?
- Javist. - Kom ned.
- Gå væk, vi falder. - Hvad siger du?
Hvad laver De her?
Sig til madame, jeg venter på pigen, der lige gik ind.
Jeg har ikke travlt. Jeg venter her.
Det er sømanden.
- Fulgte han efter mig? - Han bliver stående hele natten.
Jeg får ham væk. Sig, jeg kommer ned.
Hun kommer ned nu.
- Jeg forvred min ankel. - Det skal nok lykkes.
Kom herover.
Du skal følge mine anvisninger nøje.
Javel, hr. Giraud.
Når pigen kommer ned, opholder du hende.
Javel, hr. Giraud.
Så kører jeg forbi med vognen, døren bliver åbnet...
- du griber pigen og skubber hende ind. - Meget klogt, hr. Giraud.
Meget simpelt. Jeg går nu.
Her er jeg.
Hvorfor tog det så længe?
- Hvorfor fulgte De efter mig hertil? - Jeg var ensom.
- Hvor fører De mig hen? - Hjem.
Det er en lang gåtur.
Jeg spørger min kusine, om jeg kan sove her.
- Hvorfor? Er De træt? - Ja.
- Så bærer jeg Dem hjem. - Bærer mig?
- Javist. Sådan rejser man. - Sæt mig ned!
Kunne det ikke være rart, hvis den vogn standsede?
Måske åbner de døren.
Det er utroligt.
Sæt mig ned! Slip mig. Nej, jeg vil ikke med. Nej!
Vær stille. Vi vil ikke forstyrre Deres kusine.
Det er bare et eksempel på, hvad der sker...
hvis De viser Dem i New Orleans igen.
- De har ikke ret til at gøre dette. - Det har jeg i morgen ved middagstid...
som familiens overhoved, når jeg gifter mig med grevinden.
- Her er en skilling til dig. - Tak, hr. Giraud.
- Jeg annullerer gælden i morgen. - Tak, hr. Giraud.
- Hjælp! Slip mig fri. - Rolig nu. Slap af.
Lad mig gå.
- Turner, til kajen så hurtigt som muligt. - Javel.
Hjælp! Slip mig fri!
Den klædte mig alligevel ikke.
Hvorfor være vred?
Du er ikke kommet til skade, og du skaffede mig min båd tilbage.
Jeg står i gæld til dig. Vil du have et æble?
En mand, der kidnapper en dame, vil gøre alt for penge.
Sådan er de fleste. De vil gøre alt for penge.
- Vil du ikke det? - Nej.
Så har du en bedre karakter, end jeg har.
Men bare rolig, jeg kidnapper ikke damer.
Du må gå, hvis du vil.
- Mener du det? - Javist.
- Men han betalte dig for at få mig væk. - Jeg er ligeglad med ham.
Og jeg kommer måske aldrig tilbage.
- Kan jeg gå nu? - Hvis du ikke vil blive.
- Jeg vidste, du var en gentleman. - Åh, nej.
Bare en sømand.
Og jeg bliver ved med at være sømand.
Det er sjovt, du er her.
Din kusine, grevinden...
skulle have været her i denne kahyt en aften.
De penge, jeg lånte af hr. Giraud.
Hvad tror du, jeg købte for dem? Pænt tøj...
og det tæppe, du sidder på.
Hun sad aldrig på det.
Nej, hun morede sig blot med mig.
- Nej, hun gjorde ej. - Hvordan ved du det?
- Måske ikke. - Jeg troede ikke, du kunne lide hende.
Det kan jeg heller ikke.
Hvad var hendes undskyldning mon?
Kvinder må gøre ting af mange årsager.
Måske.
Jeg er ligeglad. Jeg gør gengæld...
- på min egen måde. - Hvordan?
Jeg har en sær følelse af...
at, før du ved af det, falder hun i armene på mig.
- Må jeg gå nu? - Javist.
Jeg er meget taknemmelig.
Farvel.
Kom her.
Jeg sagde, kom her.
Du går så langsomt. Kom nærmere!
Jeg glemte at fortælle dig noget.
- Du virker nervøs. - Jeg er ikke nervøs.
Hvorfor kyssede du mig i caféen i aften?
Svar mig! Hvorfor? Havde du ondt af mig?
- Ja. - Grevinden behandlede mig som skidt, hva'?
Hun burde bøde for det, ikke?
Jeg er glad for, du er enig.
Hvorfor har du så travlt?
Hvis du vil med til din kusines bryllup, skal jeg nok lade dig gå i god tid.
Vi kan snakke lidt. Så lader jeg dig gå.
Se hvor flot himlen er.
- Det bliver en smuk dag. - Perfekt til et bryllup.
- Ikke sandt? - Jo.
Jeg tror, hun bliver lykkelig.
- Lad os ikke tale om hende. - Hvorfor ikke?
- Hvornår sejler du? - Om en halv time.
Jeg må hellere gå.
- Vi ses aldrig igen. - Jo, måske.
Aldrig.
Du vil være langt væk, og selv om du kommer igen, finder du mig ikke.
- Jeg skal nok finde dig. - Du kan måske ikke genkende mig.
Næste gang vi mødes, vil jeg se på dig...
og du vil se på mig...
og hvor end vi er, kommer du til mig.
Vil du ikke?
- Farvel. - Farvel.
Claire, her er tre kusiner mere.
Amelia, Sybil og Clarissa.
Og dette er jeres kommende kusine.
Amelia er datter af Charles' onkel.
Hun bor i Arkansas.
Du skal besøge hende i marts måned.
Og dette er Sybil...
min egen søsters mands niece fra første ægteskab.
Stakkels mand, døde på sin kones fødselsdag.
Hun var selvfølgelig død dengang. En lang historie, du må høre en dag.
Og dette er Clarissa, som bor her i New Orleans.
Hun vil være hos dig hele tiden og lære dig...
det flotteste broderi, du kan forestille dig.
Tante, bruden må skynde sig.
Familien har ventet længe nok.
Piger, forlad straks værelset.
Kom nu, piger. Af sted.
Min pige, nu skal du giftes.
Da du ikke har familie her, vil jeg rådgive dig...
i sager, som man normalt...
taler med sin mor om. Dog...
hvad angår mænd...
så har de desværre...
en side fra naturen...
som altid har været...
en kvindes byrde.
Jeg må tale lige ud.
Vær tapper.
- Vand. - Luft!
- Gør plads. - Åbn døren.
- Det er så varmt herinde. - Hvordan har du det?
Har du det godt?
Ja, jeg har det fint.
- Hvor er hun? - Hun trækker frisk luft udenfor.
- Hvordan har Charles det? - Fint.
- Hvorfor forlod I hende? - Hun ville være alene.
Hun går bare en tur.
Hvad skal jeg sige? De har ventet i mere end en time.
Jeg har også ventet.
Sagde hun ikke noget om, hvor hun gik hen?
Nej, hun gjorde ikke.
Hvor kan hun mon være?
SLUT
Danish